Æao, klinjo. - Æao, tata. Dolaziš li uskoro kuæi?
Da, za sat vremena, tako nešto.
Šta se dešava? Gde je mama?
Mislim da se ne oseæa dobro.
Znam.
Ne brini, poradiæemo na tome da joj bude bolje. U redu?
Samo...
Razgovara sama sa sobom.
Slušaj. Doæi æu vrlo brzo kuæi i uèiniæu
da mami bude bolje, obeæavam. - U redu.
Vidimo se uskoro, druže. - Vidimo se uskoro.
Da li želite da još neko ostane prekovremeno?
Ne, moram da...
Moram...
Samo idite i zatvorite. - U redu.
Možda makar da svratite i pokušate da izvuèete nešto iz njega?
Da, onda ne bismo zvali a na kraju bi možda... - Pole?
Videla sam nešto.
Ove stvari zaista poèinju da ga optereæuju. - Pole!
Samo trenutak. Reci?
Nešto je bilo u sobi iza.
Kako to misliš 'nešto'? - Ne znam. Nestalo je.
Ester, stvarno moram da se pozabavim ovim, tako da...
Idi kuæi. - Budite oprezni kada budete odlazili.
U redu, dakle biæu kuæi za oko sat vremena.
U redu. Da. Zdravo.
Ester?
Ne, ne, ne sada.
KADA SE SVETLA UGASE
Kakve su šanse da prenoæim ovde?
Slabe, nikakve.
Takve su.
Ne? - Ne. Idem da se istuširam.
Mogu li da ti se pridružim?
Veæ mirišeš na žensko, tako da...
Hej.
Maratonac? - Budan sam.
Nemoj da misliš da æeš da ostaneš. - Beka...
Samo jednu noæ? - Ne.
Izbaciæeš me usred noæi? - Biæeš dobro, nisi psiæ.
Mislio sam da sam ti deèko? - 'Deèko'?
Ko je spomenuo reè 'deèko'?
Ti si momak, jedini momak sa kojim se viðam.
Prošlo je 8 meseci. - Stvarno? 8 meseci?
8 meseci.
To te i zvanièno stavlja na prvo mesto.
Ostaviæu par farmerica ovde. - Ne.
Èarapu? Mislim, samo jednu èarapu.
Šta æeš da radiš sa samo jednom èarapom?
Da li je to pristanak?
Ne! Gubi se odavde, radim sutra.
Želim da ostavim èarapu u sluèaju da poželiš da me se rešiš.
Èarapa ne obavezuju!
U redu, razmisliæu sutra o tome.
Možemo li da se složimo oko toga? - U redu.
Da li si još uvek tu?
Vidimo se sutra. - Znaš, u ovakvim trenucima bi mogla...
Volim i ja tebe.
Hej, seksi!
Dopadaš mi se. Puno.
Da li je to sve?
Ne, ima još jedna stvar.
Zamalo.
Mama?
Ne znam zaišta šta da uradim po pitanju toga.
Jako mi je žao ali stvarno ne znam.
Mama?
Hej, Martine, šta radiš? - Jesi li dobro?
Biæu, samo treba malo vremena.
Da li smo te probudile? - Šta?
Moraš da se vratiš nazad u krevet, dušo.
Samo je odraslima dozvoljeno da tumaraju po hodnicima u ovo vreme.
Laku noæ, Martine.
Ne javlja se.
Martine?
Da li postoji još neko koga bi mogli da pozovemo?
Samo...
Nisam znao da imaš brata. - Imam.
Vi ste Rebeka? - Da.
Ja sam Ema iz deèije službe.
Dodeljena sam Martinu posle smrti vašeg oca... - Oèuha.
Pardon? - Bio mi je oèuh.
Moj otac je otišao kada sam imala 10 godina i nije se vratio.
Da poprièamo malo o Martinu. Kakav je kuæi? Da li je pospan?
Ne bih to znala, ne živim tamo.
Dakle, živi sa majkom u kuæi?
Da. - Kako se ona drži?
Uzima svoje antidepresive, ako me to pitate.
U redu, koliko je loša njena depresija?
Izvinite, da li je Martin dobro?
Držite me u neizvesnosti kao da je nešto ozbiljno.
Jutros je zaspao u uèionici,
po treæi put od prošle nedelje.
U redu, izvinite me.
Hej.
Došla si.
Jesam.
Nisam znao hoæeš li.
U redu.
Gde je mama?
Martine, znam da ti i tvoja mama prolazite kroz težak period,
i znam da ti je još teže jer ne možeš o tome
da razgovaraš sa njom.
Možda bi mogli da pokušamo da joj pomognemo?
Ako ikada budeš želeo da razgovaramo o tome, ja sam tu.
Ovo je razlog tvog odlaska, zar ne?
Ne, moj razlog je mnogo više komplikovaniji.
Idemo, odvešæu te kuæi.
Tvojoj kuæi ili maminoj?
Tamo gde živiš.
Biæeš dobro.
Hajde.
Biæe on dobro. - U redu.
Ostaæemo u kontaktu.
Stigli smo. - Mogla bi da mi dozvoliš da ostanem
kod tebe, barem na jednu noæ.
Sreæno ti bilo sa tim, druže.
Mislim da ti se ne bi dopalo tamo.
Imam te uvrnute i pomalo strašne postere na zidovima.
Samo mi je potreban san.
Možemo da poprièamo o tome, važi?
Neki saveti u vezi mame? - Ti ne ulaziš unutra.
Ma, daj, zašto? - Zato što je luda.
Mama prolazi kroz faze kao i mi, samo joj daj vremena.
Da li se druži sa nekim?
Neko stalno dolazi. - Odlièno. Ko?
Dajana.
Šta si rekao? - Njeno ime je Dijana.
Znam kroz šta prolaziš jer mi je to isto majka radila
kada je otac otišao. I imala sam jako ružne snove o Dijani.
Samo se o tome radi, u redu?
Ona nije stvarna.
Zdravo, Beka. - Zdravo, mama.
Zašto si ti kod kuæe, gospodine? - Ona æe ti reæi.
Dugo nije spavao.
Možeš li ga kriviti?
Pol nam je bio sve.
Skoro sve.
Da li si bila kod terapeuta, mama?
Neæu da idem kod stranca da bih prièala o svojim problemima.
Veæ sam to sve prošla, seæaš se?
Da, seæam se.
Koliko dugo ne uzimaš lekove?
Pardon?
Da.
Misliš li da volim što mi se dešava sve ovo?
Šta je sa Martinom? Da li pomisliš na njega?
Da li zaista želiš sa mnom da igraš na kartu loše majke?
Ti, od svih ostalih ljudi?
Da li znaš kako je podizati ga bez oca?
Pogledaj kakva si ti ispala.
Daæu ti par dana.
I sve dok ne prestaneš da se ponašaš potpuno ludaèki,
Martin æe biti kod mene.
Tako æe biti, mama.
Možeš da me pozoveš kada ti bude bilo bolje.
Spakuj stvari. - Marti. - Veæ jesam.
Martine, ne, ne, ne. Martine, molim te.
Isplanirali ste ovo. - Idemo, Martine.
Niko ništa nije isplanirao, mama.
Vratiæu se èim budem mogao.
Nemoj da zaboraviš da uzimaš vitamine. - Rebeka?
Šta se dešava? - Idemo kuæi.
Ne, ne, Rebeka! Molim te!
Izvini, mama.
U redu, tu smo. Možeš da legneš.
Ili kauè, ako želiš. - Ne.
Ovaj je dobar.
Kul.
Bože...
Ovo je bila tvoja ideja?
Na šta misliš? - Dovoðenje deteta ovamo?
Da. Tamo nije bezbedno. - Pozvala si gospoðu iz škole?
Zato postoje deèije službe. Upravo zbog ovakvih stvari.
On je moj brat. - A ona je njegova majka. - Pa?
Radiš li ovo da bi njemu pomogla ili da bi nju povredila?
Sada bi trebalo da odeš.
Znam da je veæ kasno,
tako da ovo možemo nazvati ponoænom užinom.
Hoæeš da je hrkavo ili ne?
Hrskavo odgovara.
Možeš li da napraviš trougliæe?
Da. Isti si kao starija sestra.
Još uvek volim tako. U redu.
Izvoli.
Dobra je, nije èak ni...
Izvini. Imao si èvor.
Rebeka? - Da?
Ako je mama luda, to ne znaèi da smo i mi ludi?
Ne.
Martine?
Šta to radiš dole?
Moraæeš da upališ svetlo, prekidaè...
Da li ste Vi odveli Martina?
Šta? - Ko je to?
Ne možete to da radite.
Ona je labilna. To nije bezbedno okruženje za njega.
Gde je on? - Unutra je, oblaèi se za školu.
Razmislite o tome šta radite. - Jesam, i dovela sam ga ovde.
Ne govorim o ishitrenim reakcijama.
On ne može da ostane ovde. - Naravno da može.
Ne sa... Rebeka, dajte.
Znate zašto sam ovde? Ona me je zvala.
Deèije službe sada primaju nareðenja od ludaèa?
Lièno sam svratila da vidim da li je lucidna, i bila je.
Ali, znate šta, to tako ne funkcioniše.
Zašto?
Sofi je njegova biološka majka. Zakonski staratelj.
Oduzimanje starateljstva nad Martinom zahteva
tužbu protiv nje, odlazak na sud.
A to je dug i bolan proces. I samo prva polovina.
Da bi dobili starateljstvo nad Martinom morali bi da
dokazujete i Vaš dom i Vas kao zadovoljavajuæu surogat majku.
Dve velike odluke koje morate da donesete.
Objava rata Vašoj majci, i...
transformacija u odgovornog staratelja za njega.
Spremni ste da uradite to?
Mogu da budem odgovorni staratelj.
U redu je. Uhvatio sam malo sna.
Sve æe biti dobro noæas.
DIJANA
Hej.
Dobio sam tvoju poruku, o èemu se radi?
Možeš li da me odvezeš do moje mame? - Stvarno?
Opet sve Jovo nanovo? - Šta?
Ne, objasniæu ti sve u kolima. Šta to radiš?
Mislim da treba da razgovaramo o prošloj noæi. - Šta?
O izbacivanju jer sam bio iskren prema tebi?
Da... Izvini.
Bio si u pravu. Iskoristila sam Martina da se osvetim mami.
Hvala ti što si mi to razjasnio.
Možemo li... - Treba da se izviniš Martinu.
Ne tako ali ipak treba da mu se izviniš.
Moram da saznam više o Dijani.
Kuèka je stvarna.
Èekaj... Ko je Dijana?
Mama?
Dobro, šta tražimo?
Tražimo mamu. Ako je naðeš izaði na zadnja vrata, razumeš?
Razumem.
SOFI I DIJANA MULBERI HIL, KALIFORNIJA
Pacijentkinja 283 primljena 6. oktobra 1984.
Pacijentkinja pati od jedinstvenog poremeæaja kože
koji se manifestuje ekstremnom osetljivošæu na svetlost.
Boravak pacijentkinje ovde je veoma problematièan.
Poznata je kao nasilna, i u poslednje je vreme opsednuta
pacijentkinjom koja boravi ovde na helioterapiji,
mladom devojkom Sofi.
Uvedite je unutra.
Ostavite je vezanu. Hvala.
Zdravo, Dijana.
Neka svetla budu ugašena.
Èuo sam da si opet bila nevaljala. Dijana, želim da se kloniš Sofi.
Ona je moja drugarica. - Zašto si je onda povredila?
Poèela je da ozdravljuje.
Eksperiment 13.
Stanje kože pacijentkinje se pogoršalo.
Zapoèinjemo eksperiment... - Držite je!
Poveæajte voltažu. 1200 vati.
Gasite! Odmah!
Brete!
Odlazi.
Odlazi, Beka!
Neæu biti opet oterana.
Jesi li dobro? Šta se desilo?
Idemo. Nema tvoje majke. Idemo.
Uspori. Uspori, uspori.
Sranje. - Reci mi šta se to desilo gore?
Ne znam...
Bila sam napadnuta. - Od strane èega?
Ne znam, ne mogu da objasnim.
Šta je sve ovo?
Dokaz. To je dokaz.
Znam, samo kažem da možeš da razgovaraš o tvojoj
sestri sa mnom. - Dobro je ona. Jesi li uzela vitamine?
Oseæam se malo bolje.
Slušaj, znam da sam bila malo odsutna u poslednje vreme
i želim da to ispravim.
Šta kažeš na film uz kokice veèeras? - Da, molim.
Dobro. Mislim da malo zajednièkog vremena je upravo ono
ono što nam treba. Za nas troje.
Mama?
Šta kažeš da budemo samo nas dvoje. Može?
Videæemo.
Kako si ti? - Dobro sam. Kako si ti?
Biæu dobro. Hoæu.
Nedostaje mi tvoj otac.
Èinio je da se oseæam jakom.
Da se oseæam zaštiæeno.
Mislim da mi treba da opet ponekad tako nešto osetim.
I tebi bi to dobro došlo. - Ja sam dobro.
Rebeka je jaka.
Rebeka glumi da je jaka. Ponekad i jeste ali
da ti kažem, kada su se pojavile nevolje, ona me je napustila.
A ja ne želim da se to dogodi i tebi.
Ponekad najsnažniju stvar koju moraš da uradiš
jeste da se suoèiš sa svojim strahovima.
To je ono što mi je Ema rekla.
Da.
Mislim da si možda i u pravu.
Vratiæu se.
Mama?
U redu je, vidi. U redu je.
Šta to radiš? - Pogledaj me. Veruj mi.
Isprièaæu ti prièu. - Mama, molim te.
To je bilo davno.
Imala sam drugaricu Dijanu.
Bila je tako drugaèija. Tako posebna.
Pogledaj me.
Kasnije sam saznala da joj se nešto zaista loše dogodilo.
Ali novine, novine nisu bile u pravu. Ona je još uvek bila tu.
I konaèno se vratila. - Mama, molim te, pusti me.
Ne, slušaj me. Vidi.
Ostavila sam je samu sve ove godine, napustila sam je.
Ali sada æe ostati,
sve dok budem bila trezvena a ti budeš držao svetlo ugašeno.
Ne! - Martine!
Nemoj da pališ svetla!
Dajana, ne zna drugaèije.
Ne, Dijana!
On ne razume, ne radi to namerno!
Martine! Ne radi to namerno.
Molim te, ne radi ovo.
Èekaj. Tvoja majka je bila u psihijatrijskoj ustanovi?
Da, izgleda da je tako.
Nikada nisi razgovarala sa njom o tome?
Nije ni ona.
Rekla bih da to nije nešto o èemu bi želeo da razgovaraš.
Šta kažeš na to da preslušam?
Ja još uvek ne znam ko je Dijana.
Ona je...
Postalo je gore.
Moramo u nabavku, dušo.
Da.
Možeš li da odeš do prodavnice? - U redu. Primljeno.
Vidimo se, Marti.
Želiš li sada da prièaš o tome?
Znam da mi ne veruješ,
ali Dijana je stvarna. Dirala mi je kosu.
Slušaj me.
Reæi æu ti nešto
što mi niko drugi nikada nije rekao.
Verujem ti.
Ne znam šta je ona. - Rekla je da ne voli svetlo.
Dobro.
Poði sa mnom.
Dobro.
Izgleda da je tvoj otac dosta istraživao
prošlost tvoje mame i Dijane.
Dijana je imala 13. godina kada je pronaðena
zakljuèana u podrumu.
A njen otac je izvršio samoubistvo.
ONA MI JE U GLAVI Imala je veoma èudan poremeæaj kože.
Postojale su prièe o njoj.
Ljudi su imali obièaj da kažu da je zla,
i da može da uðe u um èoveka, da ga promeni.
Odvedena je u psihijatrijsku bolnicu Mulberi Hil,
gde je upoznala mamu.
Mislim da je ušla u mamin um
i naterala je da misli da su drugarice.
Ali nisu to bile? - Ne.
Dijana je bila tu samo kada je želela da mami bude gore.
Prošla sam kroz to kada sam bila u tvojim godinama.
Kada je tvoj tata otišao? - Da.
Šta se desilo sa Dijanom?
Doktori su probali da je izleèe eksperimentalnom metodom,
i nešto je pošlo naopako.
I ona je umrla.
Ali, ako je mrtva
kako može da nam radi ovo?
Ne znam.
Ali mislim da je mama njena jedina veza sa ovim svetom.
Mislim da, ako pomognemo da mami bude bolje, da joj um
ponovo bude jak, možda možemo prekinuti tu vezu.
Ne.
Dijana to neæe dozvoliti.
Zašto to kažeš? - Zato što je to moj otac pokušao da uradi.
Dobro, stiže hrana.
Brete?
Ostani tu.
Rebeka.
Bože! Bože!
Mama, moramo da razgovaramo.
Šta?
Možeš li da nam isprièaš za Dijanu?
O èemu prièaš? - O tvojoj drugarici Dijani.
Martin mi je rekao da je bila ovde pre oko sat vremena.
Da. Ona je moja drugarica.
Da li je ovo ta tvoja drugarica Dijana?
Da li je to ona?
Odakle ti ovo?
Odgovori na moje pitanje. - Ne, ti odgovori na moje.
Upoznala si Dijanu u Molberi Hilu,
kada si odvedena tamo zbog tvoje depresije.
Jesam li u pravu? - Šta je važno kada smo se upoznale?!
Zato što je umrla.
Umrla je godinu dana posle ove fotografije.
Ne znam o èemu govoriš. - To je istina, mama.
Stani! Shvatam. Opet pokušavaš da ga odvedeš od mene.
Pokušavaš da ga odvedeš izmišljajuæi ove sulude prièe.
Pronašla sam njenu smrtovnicu, objasni to.
One mogu biti lažne! Mogu biti lažne! Zvuèiš suludo!
Da li je èuješ? - Znam, sve ovo zvuèi pomalo suludo.
Mrtva žena se nalazi u ovoj kuæi!
I ti si je pustila, mama. Dozvolila si joj da ostane!
Jasno mi je. Shvatila sam.
Došla si zato što se oseæaš loše jer si me napustila!
Jesam li u pravu?!
Nisam te èula, nisi dolazila da me vidiš kao što veæina
ljudi radi, da li znaš koliko me to boli?!
A sada se ispostavlja
da sam trebala tako da ignorišem Dijanu sve ovo vreme?!
Ja nisam osoba koja æe tako da ignoriše prijatelja!
Prijateljicu?
Mama, prièamo o mrtvoj osobi.
Dušo,
duhovi nisu stvarni.
Šta je onda ona?
Šta je onda ona?!
Noæas æeš opet da prespavaš kod mene.
Ujutru æu pozvati deèiju službu.
Ne.
Kako to misliš 'ne'?
Znam da te dugo nije bilo ali ona je naša mama.
Sada smo joj potrebni više nego ikad.
Nisam ovde zbog nje. Ovde sam zbog tebe.
Ti si moj prioritet.
Ne mogu da je jednostavno ostavim.
U redu. Ali, ovde nije bezbedno.
Nigde nije bezbedno.
Koliko obièno ostaje u njenoj sobi preko noæi? - Mama?
Ne izlazi iz sobe do jutra.
U redu, prvi prioritet jesu mere predostrožnosti.
Bret i ja æemo biti dole na kauèu.
U redu? - U redu.
Zeliš li da su ti vrata otvorena ili zatvorena? - Zatvorena.
Èekaj.
Možeš li...
Možeš li da prespavaš noæas ovde?
Naravno.
Samo moram da odem i kažem Bretu. Odmah se vraæam.
Znaš da ne moraš da ostaneš. - Znam.
Martin želi da prespavam veèeras u njegovoj sobi.
Da, njemu si sada potrebnija nego meni.
Da.
Još uvek želiš da ostaneš? - Osim ako ti ne kažeš drugaèije.
Mada, biæe prilièno teško zaspati sa ovim upaljenim svetlima.
Verovatno misliš da smo svi ludi.
Znaš da ne mislim to.
Hvala ti.
Možeš i na ovaj naèin biti pored mene.
Ja ne idem nikuda.
Poslednja fioka. - Šta?
Poslednja fioka.
U komodi.
Isprazniæu je za tebe.
Ozbiljno? - Ne. Možda.
Laku noæ. - Laku noæ.
Mama?
Ostaæemo preko noæi.
U redu. Vidimo se ujutru.
Volim te.
Ostaæete?
Da.
Dobro.
Htela sam...
Htela bih da ujutru možda poènemo iz poèetka, ako se slažeš?
Da. Naravno.
Da li si ikada dobila nešto od tate?
Neko pismo ili...
Ne.
Izvini.
Volela bih da jesam, volela bih da jesi i ti.
Znam da me kriviš. Ja tebe ne krivim. - Ne, ne krivim te.
Njegov je bio izbor da ode, ne tvoj.
U redu.
TREBA MI POMOÆ
Sranje.
Rebeka? - Da?
Jesi li našla njen lek?
Ne.
Ali smisliæemo veæ nešto.
Misliš?
Da, druškane.
Postaraæemo se da joj bude bolje.
U redu.
Spavaj.
Sranje.
Hajde.
Rebeka?!
Rebeka?
Beka?
Rebeka?
Beka?
Hajde.
Šta radiš? - Šta ti radiš?
Nemoj opet da mi ostaviš. - U redu. - Nikada!
Hej, u redu.
Ništa ne radi. - Šta bi to moglo da bude?
Zamka.
Upomoæ!
Upomoæ, Brete! Pusti nas napolje!
Upomoæ!
Beks?
Pusti nas napolje! - Beks?!
Bret, zatvoreni smo ovde!
U redu, Beks. Drži se.
Gospoðo Vels?
Ne! Ne, Brete!
Gospoðo Vels? - Ostani na svetlu, Brete!
Beks, drži se.
Ne. Brete?! Brete?! Doði!
On odlazi?
Ne.
Ne, on ne bi to uradio. - Ti si to uradila.
Ne! Hajde!
To neæe izdržati još dugo.
Moramo da naðemo još svetla.
Rebeka?
Ima li koga?
Martine?
Dijana, gde si?
Rekla sam ti da ne povrediš moju decu.
Oni ne znaju drugaèije.
Nemoj mi pretiti, Dijana.
Ne, ja trebam tebi, Dijana!
Ti ne postojiš bez mene.
Nešto treba da znaš...
Koliko æemo morati da budemo ovde? - Ne znam.
Nema prozora.
Da.
Radim na planu. - Ja ti nisam od velike pomoæi.
Ide nam dobro, u redu? Nastavi da pretražuješ kutiju.
Prijatelj baterijske lampe, ili tako nešto...
Lampa za pomoæno osvetljenje. Još uvek može da svetli.
Èekaj. Gde ideš?
Da potražim još neku. Održavaj vatru.
Moj bože.
ISTO KAO U BOLNICI
ZAROBLJENA OVDE DOLE U MRAKU
POKUŠAVA DA ODVEDE SOFI OD MENE
Idemo!
Videla sam je, ne nestaje od ovog svetla! - Pa?
Ako je vidimo barem æemo znati gde se nalazi.
Možemo èak i da pokušamo da joj naudimo ovim.
Šta sada?
Mama! - Mama!
Umreæemo?
Ne, mi smo borci. Èuješ li me? Mi smo borci.
Unutra je! Moja devojka i njena porodica!
Vratite se u vozilo. Mi moramo da uðemo unutra.
Trebaju vam bateriske lampe! - Vratite se u auto, u redu?
Policija Los Anðelesa. Ima li koga?
Policija Los Anðelesa, prijavljeno nam je uznemiravanje.
Ovde smo! Ovde dole!
Upomoæ!
Ako povrediš moju decu više nikada neæemo razgovarati!
Osvetljavajte.
Gospoðo?
Pokažite se.
Odbij!
Endrjuz?
Bože. Jedinica 99. Šaljite pojaèanje, policajac povreðen.
Uzmite ovo. Drugaèije neæete moæi da je vidite.
Uzmite! - Ostanite tu. - Uzmite!
Moramo da idemo. - Ne, moramo po mamu.
Ne, moramo da idemo. - Ne idem bez mame!
Vratiæu se po nju, obeæavam. Hajde! - Odmah!
Beks.
Kreni! - Doði ovamo, druže.
Vodi ga odavde.
Ne! Pusti me. - Imam te.
Rebeka! - Idemo po mamu.
Mama?
Odlazi.
Ili æu ti pokazati gde sam sakrila tvog oca.
Rekla sam ti!
Nemoj da povrediš moju decu. - Mama, ona je ubila tatu.
To ne može da mi naudi.
Ovo može. Ti ne postojiš bez mene. - Ne.
Mama, šta to radiš?! - Spasavam vaše živote.
Ne!
Mama!
Doði, druže. Držim te.
Izvoli.
Vratio si se. - Naravno.
I ti si.
Da.
Nema više bežanja.
Ostaæemo ovde.
U redu je.
Ništa.
Uz vas sam, društvo.
Da...
Mi nikada neæemo otiæi.